Tule. Noin. Hyvä poika.
Hyvää iltaa.
Katso minua. Katso häntä.
Tapa se! Tapa!
-Tässä on haastaja. -Hyvää iltaa.
Istu.
Koirat irti!
Eddie!
Mitä ihmettä sinä...
Eddie?
-Ei... Eddie? -Hän ei taida kuulla.
Eddie?
Minä voin ottaa sen.
Koko poliisilaitos on liikkeellä.
He etsivät neljää miestä ja autoa. Jaetaan rahat ja hajaannutaan.
Olisiko takataskussasi kenties magneettipora?
Auto ei näy täältä kadulle, mutta olemme helppo saalis.
Kunnan varastotila.
-Lainaisiko joku autoa? -Näin lyhyellä varoitusajalla.
-Ei kukaan kortistossani. -Missä ihmeen kortistossa?
Ole hetki hiljaa.
Paras varoa. Pitkä pudotus.
Auto-ongelma. Aivan.
Oli paska tuuri.
Murtamiseen menee aikaa. Sitten voin maksaa.
Selvä. Kyllä.
-Mitä hän sanoi? -Päästiin uutisiin. Apua ei heru.
Ei ainakaan ennen pimeää. Ja hän vaatii 50 prossaa riskilisää.
Hän soittaa illan tullen. Auto tulee, jos tilanne rauhoittuu.
Silloin vastako? Mitä?
-Typerä paskiainen. -Kukaan ei kertonut hälytyksestä.
Olisit pysynyt kassakaapin luona etkä lähtenyt lääkkeiden perään.
Tartuin tilaisuuteen. Pillerit voi diilata.
-Ryssit kaiken! -Olisi pitänyt olla aseet.
Tämä ei ollut aseellinen keikka. Ryöstimme tikkarin lapselta.
-Olisitko ampunut kytän? -En tiedä kenet ampuisin.
-Paras varoa. -Ainakin saatiin kassakaappi.
Kerro tuo kuljettajan vaimolle. Hän olisi ylpeä.
Heitä leskelle pari sataa arkkua varten.
-Olisin onnistunut ilman teitäkin. -Ryöstit lähikaupan.
Irtoaako tästä paskakeikasta edes 30 000, jos kassakaapin saa auki?
Kiitos vinkistä, ässä. Olet serkkuasikin taukimpi.
Idiootit.
Mitä?
-Mitä helvettiä? -Vieroitusoireita.
Jessus.
Olen haaskannut enemmän hepoa kuin sinä koskaan tykität.
En saanut aamutööttejä. Okei?
Ajattelitko vetää keikan aikana?
Vedän töötit, jotta tulee parempi olo.
Siinä kaikki.
Sinä päätät.
-Saisit kitua. -Pullo, jossa on keltaista pulveria.
-Onko täällä lavuaaria? -Mistä me tietäisimme?
Varo kadunpuoleisia ikkunoita.
Äläkä helvetti mene ulos!
Voi saatana...
-Tämän piti olla helppoa. -Kohta ollaan perillä.
Joskus kuvittelen, että liikenteen melu-
on kuin aallot mustalla hiekkarannalla.
Ei tarvitse kuvitella. Lähdetään pois täältä.
Minä ryssin.
Älä heitä keikkaa nulikoiden kanssa, jotka eivät pidä sormiaan kurissa.
-Minä tyrin, Walker. Anteeksi. -Sitä sattuu. Porukka loukkaantuu.
Kaveri kuolee, lapsi sairastuu tai vaimo käy vieraissa.
Alkaa sattua virheitä. Viimeisiä keikkoja on kolmenlaisia, Stacy.
Joko saa elinkautisen, tulee ammutuksi tai pääsee livistämään.
-Täytyy tietää mikä on. -Totta.
Mikä sinä olet?
Heitin keikan, kun lapsi oli pieni. Jouluaattona. Olin ehkä 25.
Käänsin eläinkaupan. Pomo kertoi, että kassakaapissa oli 5 000.
Joulun korvilla myydään paljon kissanpentuja, pupuja ja sitä rataa.
Halusin ostaa joululahjoja tyttärelleni. Mursin kassakaapin.
Nelinumeroinen koodi. Käytin vain silmiä ja korvia.
Olin ylpeä itsestäni. Avasin kassakaapin.
Se oli typötyhjä. Ei mitään.
Pomo oli yhtä hunningolla kuin muut. Hän oli hävinnyt rahat raveissa.
Tyttö kuulosteli kulkusia koko viikon, joten etsin pupua tai kissaa.
Jäljellä oli vain koiranpentuja ja kaloja. Tiesin, kenen vastuulle koira jäisi.
Joten löysin kalan.
Kauniin kirkkaankeltaisen trooppisen kalan.
Se oli erilainen kuin muut. Täydellinen.
Otin koko akvaarion. Se painoi 27 kiloa. Johto roikkui.
Olin lähdössä kun ajattelin,
että varastanko tosiaan vain yhden kalan.
Pyydystin pitkiä, rapumaisia, leopardimaisia kaloja.
Isoja mustia, joilla on pullosilmät. Laitoin ne keltaisen seuraksi.
Olin tyytyväinen. En olisi keksinyt juttua yksin.
Rahoissani antaisin nallen tai nuken. Tämä oli hyvä ratkaisu.
Livahdin piilottamaan akvaarion kuusen alle.
Halusin nähdä tyttäreni ilmeen.
Akvaario oli raskas kantaa. Istuuduin ja nukahdin saman tien.
Heräsin huutoon.
Mikään ei kuulosta niin pahalta kuin oman lapsen huuto.
Kaikki kalat kuolivat.
Ne paisuivat kuin ruumiit joessa sitä keltaista lukuun ottamatta.
Makeanveden kalat eivät selviä merivedessä.
Olen makeanveden kala. Olen oikeassa akvaariossa.
Vilkaistaan poikaa, ennen kuin hän ottaa kuvan katolla-
ja lataa sen nettiin.
Paska.
Testosteronia. Mitä helvettiä?
Sääli.
Loppuun ajettu.
-Lopetan sen. -Palaan hakemaan rahat.
Tule.
Ylös. Paikka.
Perkele!
Herraisä! Helvetti!
Jumalauta.
Hirveä sotku.
Peräännytään rauhallisesti ja varovasti.
Juoskaa!
-Ei helvetti! -Juoskaa!
-Se tulee! -Sulkekaa tuo perkeleen ovi!
Mikä saatana se oli?
Paras varoa tyyntä vettä ja hiljaista koiraa.
Sellikaverini järkkäsi koiratappeluja Chicagossa.
Isot järjestöt vaihtavat taistelupaikkaa vähän väliä.
Esityksen jälkeen yksi jää lopettamaan häviäjät.
-Paloportaat. -Häivytään. Haetaan rahat myöhemmin.
-Hakija tietää missä olemme. -Odotetaan.
Hän voi pihistää kassakaapin ja väittää, että poliisi otti sen.
Odotetaan autoa täällä. Rikotaan ikkuna, mennään portaita-
ja haetaan kaappi.
-Mitä luulet tekeväsi? -Tarvitsen kamaa vieroitusoireisiin.
Etkö huomannut, että hirviökoira melkein söi meidät?
Jessus.
Rauhoitu. Mikä sinua riivaa?
-Nenä murtui! -Olisi pitänyt heittää sinut autosta.
Herraisä.
Nyt hävettää. Hän aikoi käydä kimppuusi.
Varjele. Älä ikinä mene nistin ja hänen kamansa väliin.
Jestas.
-Otit sen puoli vuotta sitten. -Veljentytär leikkii sen kanssa.
-Tuleeko siitä lemmikki? -Voisi tulla.
Isot tassut.
-Siitä voisi tulla kova taistelija. -Jos se haluaa.
-Otatko sen mukaan? -Ei tämä muuten selviä.
Aloitan hommat.
Olet hullu jos luulet, että autan kantamaan pojan palorappusia alas.
-Kannan hänet yksin. -Eikö olisi hyvä, jos olisi aseet?
Olen tehnyt paljon pahaa, mutta koiraa en ammu.
-Onko tämä sinusta hauskaa? -Olet aina ollut kissaihminen.
-Haista paska. -Kiitos samoin.
En ole mikään kissaihminen.
Oletko vaihtanut?
Tykkään kyllä kissoista. Nyt koirat vain ovat kivempia.
Kissaihmisissä ei ole mitään vikaa.
Kissat ovat fiksuja ja itsenäisiä. Niiden jäljiltä ei noukita paskaa.
Eräällä keikalla sattui jotain, mikä muutti mieleni.
Oletko sählännyt keikoilla koirien kanssa ennenkin?
-Se on pitkä tarina. -Ei tässä kiirekään ole.
-Juttu on henkilökohtainen. -Mikä keikka oli kyseessä?
Henkilökohtainen. Sanoin jo.
-Kissaihminenkin on oikea mies. -Lopeta. Oli pakko lähteä mukaan.
Et ole mikään pehmo.
Tryffeleitä. Varastin tryffeleitä.
-Tarkoitatko suklaata? -En vaan sieniä.
-Mitä? Varastitko sieniä? -En. Tryffeleitä.
-Yritätkö jallittaa? -Olen tosissani.
Sanotaan, että diileri saa kilosta kokkelia 18 000.
Alban valkotryffelistä maksetaan 100 000.
-Miten sekaannuit sieniin? -Tunsin yhden hullun East Bostonista.
Olimme työkavereita vankilan keittiössä.
Hän oli hyvä kokki, ellei ryöstellyt arvokuljetuksia.
Pääsin vapaaksi ja näin hänet gourmetlehdessä.
-Ja hän tarvitsi tryffeleitä. -Niin. Sain puolet voitosta.
-Mistä niitä saadaan? -Niitä kaivetaan maasta.
Hän kertoi huutokaupasta, joka järjestetään kerran vuodessa.
Sitä seurataan Firenzessä, Lontoossa ja Macaossa.
Sienet tuo maahan ketju, jota johtaa entinen Mossadin agentti.
Huutokaupan järjestäjä kitsasteli ja vuokrasi tavallisen varaston.
Yövuorossa oli vain yksi mies, joka oli päivisin postinkantaja.
Hän nukahti, kun päivävartija lähti.
En tiennyt, missä tryffelit tarkalleen olivat.
Pyysin Obi Wan Kenobin näköistä hakkeria murtamaan asiakasrekisterin.
Paikka oli vanhanaikainen. Tiedot olivat vain paperilla.
Tuttu lainasi paikan roska-autoa ja tongin varaston säkit.
Tiliotteita, laskuja, luottokortti- kuitteja. Niistä ei ollut apua.
Naapurissa oli korealaisten kalatori. Kohta saisin koleran.
Sanoi kokille luovuttavani, mutta hän aneli jatkamaan.
Hän lupasi minulle 70 prosenttia voitosta.
Olin kuullut eräästä tyypistä New Jerseyssä.
Hullu eteläafrikkalainen asui hökkelissä.
Hän oli karvaton sairauden takia ja kasvatti tryffelikoiria.
-Tryffelikoiriako? -Siat tuppaavat syömään sienet.
Koirat kaivavat ne esiin, jos saavat muita herkkupaloja.
Kävi ilmi, että koko maassa on vain kourallinen tryffelikoiria.
Miehellä oli kaksi.
En silloin vielä osannut arvostaa koiria,
mutta jackrusselista tuli hyvä aavistus.
Hankkisin kassin kuten sillä seksivideon akalla.
Veisin koiran nuuskimaan tryffeleitä.
Se pirulainen haistoi kai kissani eikä päästänyt lähelleen.
Jouduin ottamaan sen toisen. Miehellähän oli kaksi koiraa.
Koira oli isossa häkissä pihalla, koska se ei ollut sisäsiisti.
Oliko jackrussell isossa häkissä?
-Ei ollut. -Oliko se ajokoira tai sellainen?
Helkkarin puudeli. Kampaus ja kaikki.
Tutkimme yhdeksän kerrosta, mutta poika ei löytänyt mitään.
Hermostuin. Päivävuoro päästäisi Ruususen kotiin puolen tunnin päästä.
Tupsu ei löydä paskaakaan. Epäilin jo tulleeni huijatuksi...
Siellä se oli. Tryffelijättipotti.
Tule.
Tupsu sai palkintonsa. Kannoin laukut käytävään.
Sitten näin Ruususen.
En tiedä mitä postissa oli tapahtunut, mutta hän oli murhanhimoinen.
Voin istua linnassa, mutta en kuole sienten takia.
Pahalta näytti.
Aloin rukoilla. Sitten sattui uskomaton juttu.
Hän olisi listinyt minut, jos olisin vetänyt esiin aseen.
Postimies pötki pakoon nähdessään koiran.
-Älä puhu paskaa. -Totta se on.
Vein pojan trimmattavaksi 200 dollarilla.
Sen jälkeen olen rakastanut koiria.
Mitä helvettiä?
Kloppi.
Hyvä poika.
Poika!
Ei mitään.
Mitä nyt?
Täällä K-309. Tarkistan varaston Conradin ja Gardenerin kulmassa.
-Selvä. -Helkkari.
Ovi on tiirikoitu auki, merkkejä murrosta. Charlie saa nuuskia.
Selvä. Toinen auto Conradin ja Gardenerin kulmaan.
Täällä auto 2-10. Olen kahdeksan korttelin päässä ja tulossa.
K-309, auto 2-10 on tulossa.
Perkeleen jätkä paljasti meidät.
Etsimme kullanväristä 80-luvun Cadillacia. Epäillyillä on aseet.
Kaksi partiota tutkii alueen.
Keskus, jokin on vialla. Charlie on hermostunut.
Rauhoitu. Hyvä poika, Charlie.
Hyvä poika. Kuka on hyvä poika? Sinä olet.
Hyvä poika, Charlie.
Olet hyvä koira, Charlie.
2-10, varasto on tutkittu. Charlie jahtasi taas häntäänsä.
Selvä.
Päästäkää minut sisään!
-Entä se koira? -Leikimme täällä frisbeen kanssa.
Se oli puolikuollut muutenkin. Päästäkää sisään.
Panetteko sisustusta uusiksi?
Ulkona on pakettiauto lastauslaiturin vieressä.
Lyön osuuteni velkaa, että avain on kuolleen taskussa.
Päästäkää sisään, perkele!
-Lennät ulos, jos vielä temppuilet. -Joojoo. Ihan sama.
-Helvetti! -Voi jumalauta.
Saatana!
Hei!
Ei perkele!
Häivy!
Juokse!
Jumalauta.
Helvetti!
Kuuletko, poju?
-Miten kävi? -Kylkiluu murtui. Auta pojan kanssa.
-Ei helvetti. -Koita kestää. Pannaan puristusside.
Tyrehdytetään verenvuoto ja pestään haava.
Helvetti! Nopeasti!
Vauhtia! Herraisä!
Tuoko on tulokkaasi? Sehän on pelkkä pentu.
Olen kouluttanut sitä.
-Entä sukupuu? -Sekarotuinen.
Pentu ei voi taistella 18 kiloa raskaampaa Ryssää vastaan.
Näytänkö joltain pojanklopilta?
Et näytä.
Vie koira nurkkaan.
Tule, poika.
-Keskeytetään jos käy huonosti. -Se ei onnistu.
Päästä irti.
Tässä.
Ei hätää. Walker tuntee hyvän lääkärin.
Hän hoiti Chuck Wepneriä ja on nähnyt pahempaa.
Sinut hoidetaan kuntoon heti, kun pääsemme täältä.
Anteeksi...
No niin. Olen pahoillani naamasi takia.
-Olet kuin mikäkin keikkunukke. -Mikä se on?
Lelu. Herran tähden...
Se keikkuu edes takaisin muttei kaadu.
Kuin vieterilelu.
Unohda.
-Ottelu. -Siltä näyttää.
Helkkari.
Entä tuo? Vastustajako?
25, 50, 100. Pikkusummia.
Katso tätä tyyppiä.
-Taisteliko hän pareja vastaan? -Kova pirulainen.
Kukaan ei voita.
Ottelu oli eilen illalla. Koska aurinko laskee?
Auto tulee 50 minuutin päästä. Käytetään paloportaita.
Mitä sanot, poika?
-Mitä? -Oletko kissa-vai koiraihminen?
Koira. Rakastin lastenkirjoja, joissa koirat olivat kuin ihmiset.
Ne ajoivat autoa, kävivät pankissa ja söivät jäätelöä.
Isä löi minua, jos yritin jutella niille.
Koirat odottivat kaupalla. Kysyin, mihin ne olivat pysäköineet.
Halusin koiran, mutta isän oli vaikea elättää edes meidät. Pidin kanoja.
Kasvoitko maatilalla? -En. Maalla kuitenkin. Kanat munivat.
Maitoa lypsävä kanttura.
Löysin pientareelta koiran, kun olin kuusi.
Se oli korkeintaan parivuotias.
Se oli jäänyt auton alle. Jalka näytti tosi pahalta.
Kai se oli paimenkoira.
MYYDÄÄN KUORMA-AUTON RENKAITA
Isä ei olisi antanut pitää sitä. Rankkuri lopettaisi sen.
Rehasin ressukan vajaan talomme takapihalle.
Isä ryyppäsi silloin rankasti eikä käynyt työkaluvajassa.
Koira ulisi tuskaansa. Olin varma, että isä kuulisi sen.
Silitin koiraa koko yön, kunnes se rauhoittui.
Aloin viedä sille kouluruokaa. Ensin se söi vain juuston.
Pian se söi lihapullia, perunaa ja nugetteja-
kuten kuka tahansa koulupoika.
Pesin turkin joka päivä. Se ei voinut seistä. En piitannut.
Kukaan ei ilahtunut näkemisestäni kuten se koira.
Häntä hakkasi maata niin lujaa, että turkki peittyi pölyyn.
Piilotin ruokaa sängyn alle, mutta oli kesäkuu ja koulu loppuisi pian.
Rikoin säästöpossun, myin keräilykortit ja ostin sille ruokaa.
Se loppui viikossa.
Isä saisi kuulla näpistyksestä, jos vielä menisin kauppaan.
Ruokaa sai enää yhdestä paikasta.
Ajatuskin aiheutti painajaisia. Koiran ilme parin päivän jälkeen...
Nälkä ei ollut pahinta. Koira luuli tehneensä väärin.
Se luuli, että rankaisen sitä jostain.
Suun ympärille tuli vaahtoa ja häntä heilui hitaammin.
Kahden päivän päästä häntä ei juuri liikkunut.
En kestänyt enää.
Odotin yön tuloa. En ollut koskaan pelännyt niin.
Otin ison jauhelihapakkauksen ja kätkin muovin kanalaan.
Muistan koiran ilmeen, kun vein sille lihaa.
Se hymyili minulle kuin pikkulapsi.
Kyyneleet valuivat kuonoa pitkin. Se oli niin iloinen.
Kun palasin aamulla askareistani...
Kanat olivat kaivaneet muovin esiin.
Rukoilin ja juoksin.
Ehkä kaikki olisi hyvin, jos rukoilisin tarpeeksi kovaa.
Isä odotti minua.
Pahinta oli se,
että koira oli yhtä iloinen kuin aina minut nähdessään.
Ihan kuin se olisi hymyillyt. Häntä nosti pölyä ilmaan.
Olin tyhmä.
Typerä kakara. Olen väsynyt.
Mitä pitäisi tehdä? Kantaa kassakaappi ulos, vai?
Okei. Totta kai.
Kiitos tyhjästä, paskiainen.
Lähistöllä liikkuu liikaa kyttiä. Ehkä huomenna.
Neiti Tammikuu.
Varastin hänet naapurin postilaatikosta viime viikolla.
-Ne vedonlyöntipanokset... -Niistä puuttui nollat.
Joku hakee rahat.
-Enemmän kuin kassakaapissa. -Kyllä nuo saisi mukaan.
-Minä pakkaan. -Haen pojan.
Helvetti.
Tänään on onnenpäiväsi.
Poika?
Typerä nulikka.
Menneisyys on kuin kivi. Se niskassa ei voi uida.
Tule kun voit.
Nähdään siellä. Vielä pari keikkaa, ja sitten varaan lennon.
En odota.
En edes sinua.
Nähdään meren rannalla.
Mikä on?
Ei hätää, kaikki hyvin.
Näytä. Näytä minulle, Walker.
-Olen ihan kunnossa. Katso. -Pilailetko?
-Mitä? -Näytät hakatulta linnakundilta.
-Sellaiselta, joka ei enää herää. -Haluan vain istua hetken.
-Mitä luulet tekeväsi? -Hälytän ambulanssin. Helvetti.
Pääset helposti ulos yksin. Mene vain.
Ulkona on pakettiauto. Kuulit mitä poika sanoi.
Otan avaimen ruumiilta ja haen sinut.
-Se rakki syö sinut, jos menet ovesta. -Annanko sinun valua kuiviin?
-Mene paloportaita ja häivy. -Et jää henkiin ilman lääkäriä.
Osta lippu, nouse koneeseen ja lennä sille helvetin rannalle.
Luuletko etten yrittänyt?
Kartoitan joka paikassa liikenteen kolmen korttelin laajuudelta.
Miten pitkä on matka kadulle ja poliisiasemalle?
Onko katto seiniä pehmeämpi? Voinko murtautua naapuriin?
Kestääkö lattia kassakaapin?
Tarvitsenko poraa vai onko tilaa siirtää kaappi autoon?
Sitä se on ollut siitä alkaen, kun vohkin autojen spoilereita-
ja murtauduin asuntoihin kissanluukuista.
Olin jo pakannut laukkuni.
Ostin jopa sellaisen typerän aurinkosuojan nenälle.
Mutta lähdön hetkellä mietin vain sitä,-
kuinka pian pilaisin kaiken.
Joten unohdin koko jutun.
Miksi viivästyttäisin väistämätöntä?
Grace on poissa, Walker.
Hän lähti viisi vuotta sitten.
-Hän sanoi ettei odottaisi. -Kirjat kertovat romansseista.
Ne ovat karanneita junia, jotka jyräävät kaiken tieltään.
Ehkä tarinat eivät ole vain mielikuvitusta.
Ehkä tiellesi osuu jotain, minkä on tarkoitus tapahtua.
Ehkä pelkäät ja siksi makaat raiteilla etkä nouse junan kyytiin.
Jopa taantunut peluri voi kehottaa muita lunastamaan voittonsa.
Grace sanoi...
Hän sanoi ostavansa koiranpennun, kun on aika asettua aloilleen.
Saisin valitan sen, jos lähtisin mukaan.
Sanoit ettet voisi lähteä. Hän sanoi ettei odottaisi.
Tapa jolla katsoitte toisianne...
Saatatte molemmat olla valehtelijoita.
Lähdetään helvettiin täältä. Me molemmat.
Totta kai, jos sanot niin.
Ylös.
Istu.
Helvetin kuustoista.
Herraisä.
Jessus...
Voi luoja.
Rauhallisesti.
Ei hätää.
Rauhallisesti.
Saatana!
Ei jumalauta ole totta.
Hemmetti.
Jeesus.
Helvetti.
Perkele.
Ihan rauhallisesti, poika.
Rauhallisesti.
Kaikki hyvin.
Walker?
Ehkä tosiaan olet koiraihminen.
Nostetaan sinut jaloillesi.
Istuudu tähän.
Onko kaikki hyvin?
Meidän tuurillamme nappasit väärän avaimen.
Toimi, jumalauta.
Mitäs toisen takana on?
Kyttiäkö?
Helikopteria ei näy.
-Etkö varmasti halua jäädä? -En.
Sitten mentiin.
Jösses. Arvaa mitä.
Taidan jäädä eläkkeelle.
Eräs kaveri sanoi, että viimeisiä keikkoja on kolmenlaisia.
-Olen erehtynyt ennenkin. No niin. -Mennään.
Tuo ei ole kyytimme.
Walker!
-Walker! -Mene!
Walker?
Hemmetti. Herää.
Herää, Walker. Perkele.
Helvetti!
Saatana!
Ei helvetti.
Äidillä oli puutarha. Ei hiekkalaatikkoa suurempi.
Mutta se oli äidin oma. Siinä kasvoi kellokukkia. Kaunista.
Naapurilla oli koira.
Espanjanmastiffi. Iso pirulainen.
Se teki mitä sitä lystäsi.
Se kävi puutarhassa kaivamassa kukat pilalle.
Äiti itki joka kerta.
Hän yritti korjata puutarhan entiselleen.
Hän aloitti alusta.
Ja koira teki taas saman.
Pyysin omistajaa pitämään lemmikkinsä pois puutarhastamme.
Omistaja oli vielä isompi kuin koira.
Olin pelkkä poika.
Se mastiffi...
Se tuhosi puutarhan uudelleen.
Ja uudelleen ja uudelleen.
Arvaa mitä tein.
Ammuin kuoliaaksi. Siis naapurin.
Ei voi olettaa, että eläin ymmärtää omaisuuden päälle.
Mutta jopa ääliö ymmärtää, mikä kuuluu itselle...
Ja mikä toisille.
Tuo laukku, joka sinulla on, ja sen sisältö...
Kusipää.
Perkele!
Se mastiffi josta kerroin...
Otin sen hoitoon.
Sen jälkeen olen harrastanut koiria.
Ne kiehtovat minua.
Ihmiset ja koirat ovat monella tapaa erilaisia ja samanlaisia.
Olen huomannut yhden jutun.
Kun vanha koira on oppinut jotain,
se tekee sen lähes automaattisesti.
Auto liikkuu kuin itsestään, jos ajaa samaa tietä kotiin 20 vuotta.
Selitän selkokielellä. Sanotaan, ettei vanha koira opi uusia temppuja.
Kukaan ei selitä, miksei se onnistu.
Opittuaan tietyn käytöksen eläin ei enää osaa muuta.
Vaikka käytös olisi haitallista, vaikka se järsisi mattoa-
tai kenkiä ja paskoisi narua, joka repii suolet rikki...
Jossain pisteessä...
Narttu voi kuulemma lopettaa kenkien järsimisen. En ole moista nähnyt.
Ei se ole niin vaikeaa. Taistelukoira taistelee.
Varas varastaa.
Jos sen pitää loppua,
on vain yksi ratkaisu.
Kappas vain.
Tule tänne, poika.
Hyvä poika.
Katso nyt itseäsi.
Tule tänne, poika.
Sillä lailla.
Painu helvettiin.
Ei!
Lopeta!
Ei hätää.
Ei hätää...
Hyvä poika.
MOLLY-KOIRAN MUISTOLLE
OPETTAJALLENI JA YSTÄVÄLLENI
Suomennos: J. E. Lähdesmäki